Hej, far. Han ser forfærdelig ud.
Jeg er ikke døv.
Og hvad ved du om det. Du har ikke været her i ugevis.
- Et par dage, far. - Uger!
- Hvor skal du hen? - Vil du ikke tale med Kurt?
Gå ikke. Forlad mig ikke, Gertrud.
- Jeg venter uden for. - Nej, bliv her. Sæt dig.
Hvordan går det, far?
Jeg føler mig uduelig. Jeg kan ikke tænke. Kan ikke se.
- Jeg vil hjem. - Hjem?
Jeg vil ikke dø her.
Meningen. Skal al mening slutte her?
Kør mig hjem.
- Vil du ind i atelieret? - Nej.
Jeg er færdig. Jeg vil bare sidde.
Du ser ingenting, vel?
Du ser ikke verden, du kører bare igennem den.
Stands op og se efter.
- Kør bare, jeg klarer mig. - Jeg passer på ham.
Find en, der kan passe på dig.
Ingen kan klare sig alene. Find en, der kan passe på dig.
Hvad dur vi til, hvis vi ikke kan styre vores egen parkeringsplads?
Føreren vil anmelde en savnet person. Holger Eriksson.
Han er altid hjemme, når jeg kommer for at levere.
- Han har måske glemt det? - Jeg har været der to gange mere.
- Han svarer ikke, når vi ringer. - Han er måske bortrejst.
Jeg prøvede igen i morges, men stadig intet svar.
Jeg tog i døren, og den var åben.
- Gik du ind? - Det er jeres job. Jeg kører olie.
Tak. Du kan tage det her.
Jeg har ikke tid. Jeg må hjælpe Lisa.
- Hvor er Ann-Britt? - En blomsterhandel har haft indbrud.
Kan du regne ting ud ved at se dig omkring?
Du må hellere vente her.
Han er ornitolog. En særling.
Han skriver digte om fuglene. Han har et tårn i skoven.
Han vil være blandt dem i træerne, siger han.
Okay. Tak.
Har du ingen olie, du skal køre?
Det kaldes et 'punji pit'
De blev brugt af Viet Oong og er nu dukket op i Oongo.
Spidse bambuspinde, der bankes ned i jorden. Enkelt, men effektivt.
- Hvad med brædderne? - Pælene er savet over.
De fleste var allerede rådne.
- Hvor længe har han siddet der? - Et par dage mindst.
Han døde nok ikke med det samme.
Sårene tyder på, at han har kæmpet.
Det har nok gjort ufatteligt ondt.
Ja, det er modtaget. Tak.
Ann-Britt vil have, du kommer til blomsterhandleren.
Blomsterhandleren? Nu?
Intet er stjålet, men der er blod på gulvet.
Okay. Tak.
- Hvad er der sket? - Ejeren, Gösta Runfeldt, er væk.
Han skulle have været på orkidésafari i Afrika i to uger.
- Orkidésafari? - Personalet fik tre ugers ferie.
Bestyreren skulle forberede åbningen i næste uge.
- Hun opdagede indbruddet, men... - Her mangler ingenting.
- Vanja Andersson, bestyrer. - Kurt Wallander.
Er du sikker på, at der ikke mangler noget?
Vi har lidt på lageret. Alt andet er solgt.
Magnus nævnte blodpletter.
- Vi er specialister i orkidéer. - De er smukke.
Jeg formoder, der var aflåst her til.
- Hvornår kommer ejeren tilbage? - Runfeldt. Det er problemet.
Jeg ringede til rejsebureauet for at høre, hvornår hans fly ankom.
Han kom aldrig af sted.
Han var ikke med flyet.
I to en halv uge? Har du ringet til ham?
Mobilen er slukket, og han svarer ikke hjemme.
Okay. Retsteknikerne må hellere komme og se.
Hvor har han sin lejlighed?
Ovenpå.
- Jeg kan tage det, Kurt. - Nu er jeg her jo alligevel.
Han elsker dem.
Hans kone. Hun døde i en ulykke for et par år siden.
De har et par voksne børn.
Han er vist taget et eller andet sted hen.
Profil: Holger Eriksson, bilforhandler.
Gik på pension for femten år siden. Han havde fire udstillingslokaler.
Penge altså? Han havde sikkert også fjender.
- Ja, en bilforhandler? - Men han er ikke blevet plyndret.
Det handlede ikke om penge. Han skulle lide.
Jeg laver en søgning på hans forretningsforbindelser.
- Vi skal have dødstidspunkt hurtigt. - De arbejder på det.
- Send en til blomsterhandleren. - Jeg vil have en rapport om lageret.
Selvom han sikkert bare er ude at rende.
Han har søgt lidt ensomhed. Ingen dum idé.
- Hej, Gertrud. - Din far er væk.
- Hvorhen? - Povel er død.
Det er umuligt. Jeg forstår det ikke.
Han er jo lige kommet hjem. Hvordan kan?
- Hvor er han? - Han er I atelleret.
Hvad laver han der? Han sagde, han ikke ville...
- Er ambulancen på vej? - Jeg ville tale med dig først.
- Hvordan ved du det? - Kurt...
- Vent der! - Hør nu på mig.
Far...
Far!
Jeg ringer efter ambulancen.
Vil du sove her i nat?
- Kun hvis du vil have selskab. - Jeg klarer mig.
Det er Magnus. VI har fundet et lig mere.
En løber fandt ham.
Hvordan har du det?
Det er blomsterhandleren.
Hent Nyberg og Vanja, bestyreren. Hun må identificere ham.
Det er Gösta Runfeldt.
Denne vej.
- Kurt. - Hej. Undskyld.
Det er usædvanligt, men vores teknikere har meget at se til.
Vi vil have identiteten bekræftet så snart som muligt.
- Vi kan tage det på lighuset... - Det er i orden.
Tak. Kom med mig.
Vi vil prøve at få det overstået hurtigt.
Måske kan du stille dig her.
Okay... tak for din hjælp.
Tak skal du have. Jeg ved, det er hårdt.
Jeg har aldrig set et dødt menneske før.
En død er ikke en person. Det er et lig.
For dig, måske.
- Hvad er der sket med ham? - Det ved vi ikke endnu.
- Han er blevet så tynd. - Tynd?
Hans ansigt.
Og skægstubbene...
Det kan være vigtigt. Er han gået ned i vægt?
Det ser sådan ud.
- Har han været fanget? - Han har været savnet i tre uger.
På den tid kan man godt tabe sig mærkbart.
Der var snavs under neglene og urin i undertøjet.
Hvorfor holde ham fanget? Ingen har begæret løsepenge.
Jeg ved det ikke. Var han levende, da han blev bundet til træet?
Afgjort. Han blev bundet og så kvalt.
Han har sår i nakken, og der var blod på træet.
Er der en forbindelse til Eriksson?
Det ligner offentlige henrettelser. Det er gennemtænkt og planlagt.
- Ingen døde øjeblikkeligt. - Tortur.
De må have noget tilfælles.
Gjorde de forretninger sammen? Købte Runfeldt biler af Eriksson?
Er det orkidéerne eller fuglene?
De tilhørte måske et netværk.
Jeg er ligeglad med, hvor småt det er. Der er noget, vi ikke...
...ser endnu.
Okay. Tak!
Har du det godt, Kurt? Sig til, hvis det bliver for hårdt.
Jeg kan finde en afløser.
- Det var din far. - Han var gammel. Sådan er livet.
Han brændte en masse af dem.
Jeg tager et med en rype.
- Bo Runfeldt. - Kurt Wallander.
Vil du have morgenmad?
Jeg kom i går, da jeg havde fået beskeden.
Undskyld, jeg ville mødes så tidligt, men der er meget at gøre.
Jeg har været nede i butikken.
Jeg ved, det må være hårdt.
Omstændighederne omkring min fars død synes at have været grufulde.
Hans død i sig selv berører mig i langt mindre grad.
Min søster og jeg talte knap med ham siden vores mors selvmord.
Min mor skar begge håndled op, lagde sig i et varmt bad og døde.
Det var mig, der fandt hende.
- Holder du din far ansvarlig? - Helt og aldeles.
Han var en brutal bølle.
Men han var din far.
Føler du slet ingenting?
Lettelse.
Du har talt med Vanja. Hun kan sikkert give dig flere oplysninger.
Hun kendte min far så godt som nogen anden.
De var kærester.
Du må undskylde mig. Jeg har meget at se til.
- Kan jeg hjælpe med nogle papirer? - I så fald kontakter vi dig.
Hvorfor sagde du ikke noget?
Det er to år siden. Det føltes uvæsentligt.
Alt er væsentligt.
Du blev ved med at arbejde for ham. Var I stadig venner?
Han var ikke let at omgås...
- Hans søn må have fortalt om... - Om moderen, ja.
Jeg begyndte at arbejde for ham og lod mig rive med.
Var han voldelig?
Nogle gange.
Jeg plejede at tage væk et par dage.
Men du kom tilbage?
Hvorfor blev du ved med at arbejde for ham?
Det passede mig. Jeg har en lille dreng.
Gösta betalte godt og lod mig være i fred... for det meste.
For det meste?
Hvordan har du det nu, hvor det her er sket?
Ærligt?
Som om en stor byrde er løftet fra mine skuldre.
Har du hørt om en Holger Eriksson?
Nej. Hvorfor spørger du?
Tak, fordi du stiller op til det her.
- Skal jeg tage den? - Ja.
- Hvad skal? - Jeg gør det. Vi begynder med højre.
Tag tommeltotten. Tryk den godt ned.
Det er kun for at kunne udelukke dig.
Perfekt.
Fint.
Tryk til.
- Har hun et alibi? - Hvordan har man det i tre uger?
- Hun har ikke hørt om Eriksson. - Påstår hun.
- Måske hænger sagerne ikke sammen. - Det må de gøre.
- Har vi intet på Eriksson? - Nej. Ingen kone, ingen familie.
Vi prøver at finde tidligere ansatte, men...
- Og oliefyren? - Tyrén. Han er lidt besværlig.
Han var en god mand. En mand, der tænkte smart.
- Så du lærte ham at kende? - Vi snakkede.
- Om hvad? - Verden.
Landet. Det, der er tilbage.
Du skulle have hørt ham.
- Blev han vred? - Han kunne godt tænde af.
Som om der kom en skygge over ham.
Så grinede han, rystede det af sig og vendte tilbage til fuglene.
Ingen kone? Ingen kvinder?
- Han havde dem ikke hjemme. - Hvilket betyder?
Han tog til Polen, når det trængte sig på.
Billige og muntre og en dejlig rejse.
Som sagt: En mand, der tænkte smart.
Hvorfor har vi intet på Eriksson?
Jeg vil have Nybergs rapport om blodet hos blomsterhandleren.
Hvad laver folk? Jeg skal hente Linda, og jeg kommer for sent.
- Jeg kommer sgu altid for sent. - Kurt!
Tag det roligt.
Det er din far.
Tak...
Hej, far.
Hej, Kurt.
Det gør mig ondt.
Hej, Inga. Jeg vidste ikke, du kom.
- Jeg ville gerne have mor med. - Jeg ville gerne være her.
Bilen står her.
- Har du det godt? - Ja.
Er alt...
- Er alt i orden? - Ja, alt er fint.
Hvorfor har du den stadig på?
- Jeg ved det ikke. - Jeg er lykkelig og har et godt liv.
- Det er muligt. - Ja da.
Det kan ikke blive som før, Kurt. Det vil aldrig ske.
Vi bør køre. Toget...
Ja.
Far. Gertrud kører os til stationen.
Det er på vejen, og vi er sent på den.
- Er det i orden? - Ja.
- Du kan altid ringe. - Tak.
Vil du have nogle af farfars ting? Vi skal rydde huset.
Jeg har det, jeg vil have. Nogle af hans digte.
Jeg fik dem, sidst vi mødtes.
- Digte? - Håndskrevne. Nogle er smukke.
- Jeg vidste ikke, han skrev poesi. - Vi byttede nogle gange.
- "Hvis jeg får dine, får du mine." - Jeg har ikke set dine digte.
Jeg troede ikke, du var interesseret. Ja, jeg kommer nu.
Viste han mig dem ikke, fordi han troede, jeg ikke var interesseret?
Han troede ikke, du havde den slags indre liv.
Indre liv? Talte I om mit indre liv?
- Han var bekymret for dig. - For mit indre liv?
- Det var mine ord. - Hvordan lød hans?
Sjæl. Han var bekymret for din sjæl.
Farvel, far.
Vi ventede på dig.
Hent Nyberg og få Vanja Andersson hen på stationen.
- Sørg for at få det hele med. - Det gør jeg.
- Fra oven. - Det gør jeg.
- Lige på. - Du står i en vinkel.
- Sæt ikke foden på den. - Det gør jeg ikke.
Hej, kom ind.
Billeder til retsteknikerne.
Har de fortalt om tasken?
Vi vil bede dig bekræfte, at det er Runfeldts.
Du kan måske genkende noget af tøjet.
- Må jeg? - Ja.
Det er helt sikkert hans. Jeg genkender det.
- Men det er mærkeligt. - Hvad?
Tja... måden tøjet er lagt sammen på.
- Det ligner ham ikke. - Hvorfor ikke?
Det er for pænt. Han havde altid travlt.
Tror du ikke, det var ham, der pakkede den?
Der er også en svag duft.
En slags parfume. Det ligner ham heller ikke.
Kan I ikke lugte det?
- Var der en kvinde? - Ikke i lang tid.
- Okay. Tak. - Var det alt?
For denne gang. Vi ringer, hvis vi finder ud af noget.
- Hvad tror du? - Tasken er pakket af en kvinde.
- Det er godt. En gang til. - Træk vejret.
Det er godt. Du klarer det flot.
Hallo! Stop!
Vent!
Det var meningen, vi skulle finde den.
Den lå på åben mark ved hovedvejen.
- Ved du, hvor længe den har ligget? - Ikke natten over.
Den er bevidst blevet lagt der efter Runfeldts død.
Det siger os noget. Hun vil fortælle os noget.
At hun er en kvinde. Er du sikker på Vanja Andersson?
- Hun kender ikke til Eriksson. - Hvad vi ved af.
Kunne hun have lavet en fælde, kidnappet en mand -
- gemt ham og slæbt ham til en park?
- Kvalt ham med hænderne? - Måske er hun ikke alene.
Hun må være iskold for at optræde, som hun gør.
Hospitalet ringede. En jordemoder er blevet slået ned.
For pokker. Tag dig af det, Magnus. Det var lige, hvad vi havde brug for.
Har du afhørt Vanja?
Vi har talt om Runfeldt. Hendes fingeraftryk stemmer ikke.
- Hun er ikke den, vi søger. - Jeg håber, du har ret.
- Vi gennemgår det hele igen. - Nej, vi kan ikke gøre mere i aften.
- Der er noget, vi ikke kan se. - Nej. Nu er det nok, Kurt.
Du skal hvile, og jeg skal lægge mine børn i aften.
Jeg burde have været hjemme for halvanden time siden.
Nyberg kommer forbi til middag senere.
Hvorfor tager du ikke med?
Hun laver en fantastisk kogt fisketing.
Gør hun det?
Du bør ikke være alene i aften.
Jeg klarer mig. Jeg skal bare tænke over det her.
Jamen så godnat.
- Er du sikker på, at du klarer dig? - Ja, gå I nu bare.
- Kan jeg få en kop kaffe? - En kaffe.
Værsgo.
Har du det godt?
- Det er trist at miste huset. - Hvorfor?
Det stinker af død som alle andre steder.
- Jeg vil have en hund. - En hund?
Et nyt hus. Lidt jord måske. Og en hund...
- Hvilken slags hund? - Det var det sidste, han sagde.
"Find en, der kan passe på dig."
- Han mente ikke en hund. - Det ved jeg godt.
Godnat, Kurt.
Det er Vanja. Jeg kan ikke tage telefonen lige nu. Læg...
Hallo?
Druknet. Jeg finder intet andet lige nu.
Ved vi, hvem han er?
Ann-Britt tjekker, om der er nogen, der er meldt savnet.
Sækken er fyldt med præcis så mange sten, at den synker langsomt.
- Langsomt? - Jeg tror, han levede.
Han er nok smidt i fra broen.
Sækken blev efterladt åben.
Så der var åbent ved ansigtet?
- Så han kunne se morderen? - Mens han sank. Det er vores mand.
- Eller kvinde. - Det er en tung sæk.
Adela Blombergs mand forsvandt på sin løbetur i går aftes.
De bor på den anden side af søen.
Jeg ved, at det her må være et frygteligt chok.
Men jeg må stille nogle spørgsmål, hvis det er i orden.
Du sagde, at din mand tog sin løbetur ved titiden.
Han løber sent, så sover han bedre, siger han.
Men du meldte ham ikke savnet før i morges?
Eugene og jeg har hver vores soveværelse.
Da han gik ud, gik jeg i seng.
Jeg bemærkede ikke, han var væk før i morges.
Din mand er en succesrig forretningsmand?
Han arbejdede for et internationalt savværk. Han var ofte udenlands.
Ved du, om han havde besværlige forretninger? Skænderier?
Spørger du, hvem der myrdede min mand?
Det kunne jeg have gjort.
Eller de 50 andre kvinder han har bedraget de sidste 20 år.
Hvis jeg forlod ham, ville han sørge for, at jeg ikke fik en øre.
Han kunne have sørget for det.
Han kunne få enhver aftale i hus.
Så jeg lever mit liv og tager mig af ham -
- mens han jagter alle, han har lyst til.
Jeg troede ikke, at jeg kunne føle noget mere.
Men det gør jeg, nu hvor han er væk.
Jeg er glad.
Det er samme mønster. Misbrug.
Morderen er på en mission.
At hævne mishandlede kvinder.
Kan de være sammen om det? I en slags samarbejde?
- Som i 'Mordet i Orientekspressen' - Der var kun ét offer.
- Du mener 'En af os er morderen' - Gør jeg?
- Den med Albert Finney på toget. - Det er 'Mordet i Orientekspressen'
Kan vi da ikke koncentrere os, for fanden.
Folk dør. Fatter I det ikke? Folk dør.
Hvor skal du hen, Kurt?
Eriksson er nøglen. Han kom først.
Vi har ikke fundet hans forbrydelse. Hvem han har krænket.
Det er nok bedst for alle, hvis du holder fri resten af dagen. Tag hjem.
"Til Krista."
Det her lå på hans bærbare.
Jeg tjekkede hans mail for at se, hvem jeg skulle tale med.
Det er den sidste, Katarina. Hun var åbenbart hans seneste.
Hun er gravid.
Han ville have, hun skulle have abort, men hun nægtede.
Hun fortæller, at hun skal føde.
Vi skal bruge computeren. Vi skal spore hende.
- Vi kan få en kendelse eller... - Fjern den fra mit hus.
Slip alt andet og find ud af, hvem den kvinde er.
Tag den med. Jeg vil sgu ikke have den her.
Der er noget, vi ikke opdager. Der er noget, der nager mig.
Har du været hos Eriksson igen?
Ja. Jeg fandt en flok bøger med hans naturpoesi.
Alt er dedikeret til en Krista. Den sidste er otte år gammel.
- Intet efternavn? - Måske er det ikke noget.
Jeg forstår ikke, han havde dem. Når de er dedikeret til hende -
- skulle hun så ikke have haft dem?
- Måske forlod hun ham. - Måske er hun død.
Jeg tror, at den der gravede hullet, så ham falde ned fra tårnet.
Send nogen derud, der kan finde fingeraftryk.
Hvad med hans personale?
- Magnus undersøger det. - Er han snart klar?
Firmaet har skiftet ejer tre gange, siden Eriksson gik på pension.
Katarina Taxell.
- Nemt. Jeg tjekkede serveren... - Ja ja. Hvor finder jeg hende?
Det er politiet. Luk op!
- Politiet. - Ja, det hørte vi.
- Jeg skal finde Katarina Taxell. - Hun skulle føde for tre dage siden.
- Ved du hvilket hospital? - Nej.
Det stod ikke på ambulancen.
Magnus? Hun er her ikke.
Vi må lede på sygehusene straks.
Katarina fødte i går aftes. Hun rejste i morges.
Det var alt, hvad de sagde. Men det er mærkeligt.
Det var samme jordemoder, der blev overfaldet.
- Havde hun nogle andre gæster? - Kun hendes mor. De skændtes.
- Kørte hun alene? - Det tror jeg.
- Hvem arbejdede da? - Maria Garsson.
- Fortæl om overfaldet. - Jeg har fortalt det hele.
Jeg vil gerne have, du fortæller mig det.
Det skete, mens Katarina fødte. Jeg så en kvinde.
- Her? - Ja. Hun så mig og gik den vej.
Jeg løb efter hende, og da jeg indhentede hende, slog hun mig.
- Kan du beskrive hende? - Jeg så hende kun bagfra.
Langt, lyst hår...
- Så du hende, da hun kiggede ind? - Det var mørkt i korridoren.
Katarina blev hentet af en kvinde.
Mørkt, kort hår.
Tak, fordi I kom. Jeg har en kort udtalelse. Ingen spørgsmål.
Vi har nye beviser angående mordene på -
- Holger Eriksson, Gösta Runfeldt og Eugene Blomberg.
Vi er sikre på, at mordene hænger sammen.
Vi søger denne kvinde.
Hun hedder Katarina Taxell, hun er 20 år gammel -
- og i går fødte hun en søn på Lunds sygehus.
De, der har set eller kender hende, bør straks kontakte politiet.
VI har kopier af billedet og udtalelsen. VI når ikke mere.
Tak, fordi I kom.
- Wallander. - Det er Vanja Andersson.
Jeg kender kvinden. Katarina. Jeg kender hende.
Hej, kom ind! Vi må være stille. Min søn vågner let.
Jeg har ikke andet end te. Vil du have en kop?
Ja tak, gerne.
En kvindegruppe? Hvilken slags kvindegruppe?
Det var for kvinder, der havde det svært.
- Mænd, fædre, kærester. - Misbrug?
Dårlige forhold. Vi kaldte det ikke for misbrug.
Det var under den svære tid med Gösta.
Jeg mødte ikke de andre kvinder uden for gruppen.
Alle var kun på fornavn. Vi talte åbent. Det hjalp.
Og Katarina?
Hun var allerede med, da jeg kom til.
Hun havde en fortid af forhold til ældre mænd. Gifte mænd.
Hvem var mere med? Det er vigtigt.
Det var forskelligt. Tre eller fire.
Vi var vist syv et stykke tid. For det meste var vi fem.
Var der en høj kvinde med kort, sort hår?
- Yvonne? - Yvonne hvad?
Jeg kender ikke efternavnet.
- Deltog hun eller lyttede bare? - Hun deltog.
Hendes far døde, da hun var lille.
Hendes mor mødte en anden mand.
Han begik overgreb på dem begge.
Til sidst flygtede de ud af landet.
For nogle år siden fik hendes mor kræft og ville dø hjemme i Sverige.
Yvonne tog hende med hjem og tog sig af hende.
Hun havde det svært, men hun ville ikke sætte sin mor på et hjem.
De havde vel været igennem meget sammen.
Det er, hvad jeg ved.
Tror du, hun har noget med mordene at gøre?
To dræbte mænd havde et forhold til kvinder i jeres gruppe.
Vi leder efter en, der passer til hendes signalement.
Jeg kan ikke tro det.
Og du ved ikke, hvem de andre kvinder var?
Kun af fornavn.
Har du pen og papir?
Har du det godt?
- Det maleri... - Det fulgte med lejligheden.
Det er vist en kopi. Det kommer nærmere døren hele tiden.
Det er ikke en kopi.
Han lavede hundreder af dem.
Tusinder måske. Alle forestillede samme landskab.
En del med en rype som din. Andre var uden.
Han sagde, at vi alle havde vores eget landskab i livet.
Det var det, vi måtte leve med.
Hvem var han? Jeg har aldrig taget det alvorligt.
Det har jeg heller ikke.
Moderen er død.
Yvonne. Det er det, der har sat gang i alt det her.
Hendes mor er død. Det er det, denne galskab handler om.
Du ringede i går aftes? Jeg havde et mistet opkald.
- Jeg genkendte nummeret. - Ja...
- Undskyld. - Hvorfor?
Jeg er bange for, at jeg var lidt...
Jeg var lidt forvirret.
Min far...
Han døde for et par dage siden. Undskyld, det er uprofessionelt.
- Hvorfor er du oppe, Peter? - Jeg vågnede.
- Kom og hils på. - Det var min snak. Jeg hedder Kurt.
- Hej, jeg hedder Peter. - Hej, Peter.
Gå i seng igen.
- Jeg finder selv ud. - Du må gerne ringe, hvis du vil.
- Godmorgen. Tak. - Tak.
De mødtes i et forsamlingshus.
Viceværten husker Yvonne.
- Skal Vanja lave et fantombillede? - Ja.
- Vi får bunker af tip om Katarina. - Tjek dem alle.
Vanja gav mig fornavne på de andre. En af dem kan have ringet.
Vi skal bruge alle, du kan finde.
Hun dræber igen, hvis vi ikke kommer først.
- Ja, Ann? - Jeg fandt en af Erikssons ansatte.
Endelig. Hvor?
Prästkragens plejehjem. Ved du, hvor det er?
Ja. Jeg ved, hvor det er.
Godt.
Eriksson var en skiderik. Hård og led.
Du sagde, du husker en kvinde. Hans kvinde.
Han havde nogle stykker.
Han holdt dem for sig selv.
Vi mødte dem ikke på værkstedet. Han holdt dem hjemme.
- Men du så dem. - Jeg blev kaldt til huset.
Ledelsen havde møder i ny og næ. Motivationssamtaler.
Krista. Husker du en kvinde ved navn Krista?
Den polske skønhed, kaldte vi hende.
- Polsk? - Fin kvinde. Hun holdt længst.
Og pludselig var hun væk, og jeg så hende aldrig mere.
Man spurgte aldrig, når det gjaldt Eriksson.
Fandtes der en datter? Husker du en datter?
Ikke hans. Han havde ingen datter.
Det var hendes datter.
- Husker du det? - Langlemmet pige, flot smil.
Hvad hed hun? Kan du huske hendes navn? Yvonne?
- Hed hun Yvonne? - Yvonne, ja. Langlemmet pige.
Godt. Tænk nu godt efter.
Kan du huske deres efternavn? Krista og Yvonne...
Jeg kan ikke tænke.
- Krista og Yvonne. Hvad hed de? - Hr. Tandvall er træt.
- Den polske skønhed. - Krista hvad?
- Hr. Wallander.
Jeg skal bare have deres efternavn. Bare efternavnet.
- Den polske skønhed. - Polske skønhed...
- Prøv at huske det. - Krista Haberman.
Haberman?
Jeg har kun fundet Annika Vilhelm og Elinor Grundén.
- Noget fra fantombilledet? - Ikke endnu.
Her er alt, hvad vi har på Yvonne og Krista Haberman.
Jeg tror, Krista er død.
Måske inden for de seneste uger. Hør med retsmedicineren.
- Kvinderne fra gruppen. - Annikas mand er død.
- Så hvis vi søger mandlige ofre... - Elinor Grundén. Kom.
- Er der andet, du husker om Yvonne? - Det har jeg sagt. Hun var sød.
Hun lyttede. Det var det, vi trængte til.
Talte du om din mand? Det kan være vigtigt.
Vi ved, at alle, der var med i gruppen, levede under pres.
- Forhold. - Mænd.
Jeg må vide, hvem du talte om.
Var det din far?
Var det en anden mand?
Min mand er en god mand. Han kender ikke til det her.
Jeg mødte en. Det var hemmeligt og spændende.
Så fik jeg en ny side af ham at se.
Jeg fandt på undskyldninger over for min mand. Jeg løj om mærkerne.
- Ved Yvonne, hvem han er? - Ja.
Hvad hedder han? Han kan være i fare.
Lundqvist. Max Lundqvist.
Han er vicebestyrer på stationen.
Du havde ret. Krista Haberman døde for tre uger siden af leverkræft.
- Og Yvonne? - Nærmeste slægtning. Bor i Vollsjö.
Der er huset. Drej til venstre her.
Politiet! Luk op!
- Katarina, hvor er Yvonne? - Jeg forstår det ikke.
Hun ville passe på mig. Hvad har hun gjort? Jeg forstår det ikke.
Tag det roligt. Det er overstået.
- Fortæl, hvor hun er. - Det ved jeg ikke.
Hun skulle ud og møde en mand.
- Hvor tog hun hen? - Det ved jeg ikke.
Det er i orden.
Magnus. Ned til stationen.
Vi har 12 minutter.
Max Lundqvist. Vi må tale med ham omgående.
Tak. Han kommer for sent på arbejde.
- Hvornår møder han? - Han burde være med det tog.
Af vejen! Af vejen!
Lad hende ikke slippe væk!
Hold afstand!
- Jeg dræber ham! - Tag det roligt.
Smid pistolen, Yvonne.
Det er slut nu.
Læg...
Væk med jer. Op med dig!
- Læg den. - Gå hen til bilen!
Det er i orden.
- Ind i bilen! - Hold dig i nærheden.
Hvis du går væk fra mig, skyder de dig.
Kom nu... Læg pistolen fra dig.
- Hun kommer ikke tilbage. - Stille. Ind i bilen!
- De skyder dig! - Sig det til dem!
Det hjælper ikke noget. De kommer ikke tilbage. De er væk!
Din mor. Krista. Povel.
De er væk. Du skal leve!
Det skal nok gå.
Jeg ved det godt.
Farvel, far.
- Går det? - Ja.
Tekster: Rikke Henriksen www.sdimedia.com